- I tidigare avsnitt... - Var är pappa?
- Det här är inte som din andra skola. - Välkomna till orienteringskursen.
Du måste vara Theresa, min nya nummer två! Din första kund.
- Ska jag sälja ett hus till honom? - Nej, du ska ge honom ett hus.
En upprorsmakare. Han vanprydde egendom med omstörtande graffiti.
Sheriff Burke. Ni måste kalla till vidräkning för Peter McCall imorgon.
Vi kallar dem "abbier".
- De ser ut som oss. - Det var de en gång i tiden.
Det var fler kammare och de var fyllda.
- Fyllda med vad då? - Människor.
En framstående forskare förutsåg aberrationerna och skapade en ark.
- Vem är den här forskaren? - Mitt namn är David Pilcher.
Det är inte år 2014. Det är år 4028.
Det enda som är kvar av civilisationen är Wayward Pines.
Du trodde väl inte att Wayward Pines styrdes av sig självt?
Allt vår byggmaterial, våra kläder, arkiv, dokumentation och bevakning-
- förvaras här. Allt förutom mat, som förvaras separat.
Det har ni nog redan sett, mr Burke.
I slutändan ska hela Wayward Pines vara självförsörjande.
Vi försöker göra övergången så smidig som möjligt. Hitåt.
Hitåt.
Jag beklagar, mr Johnson. Om er fru inte svarar är det inte mycket jag...
Jag ska framföra meddelandet.
Vilka är de här människorna?
Frivilliga. De är mer än 200 stycken. De har vigt sitt liv åt det här.
Var bor de?
De bor, arbetar, äter och sover här.
De lämnade sina familjer och liv för att hjälpa mig förverkliga det här.
Inget hade varit möjligt utan dem.
Ni är Wayward Pines dunkande hjärta.
Förlåt att jag stör, dr Pilcher. De söker er nere på CRU.
Tack, Christina. Det borde gå ganska fort.
Jag tar en titt på hans arm. Följ med här, mr Burke.
- Ben? Vad är det? - Ingenting.
Det är nåt som är fel. Handlar det om den där flickan?
Minns du den där affischen jag hade på mitt rum ovanför skrivbordet?
- Ja, den på jorden? - Jag tänker på att det finns...
Det finns miljarder människor på jorden.
De blir fler och fler för varje dag.
Jag vet inte... Det har alltid fått mig att känna mig... liten.
Det är normalt. Så känner vi nog alla ibland.
Men så idag tänkte jag: tänk om det faktiskt spelar nån roll?
Att det vi gör faktiskt har en betydelse.
Det är mycket otäckare.
- Varför började du tänka på det här? - Naturvetenskapen, antar jag.
Allt kommer att ordna sig. Du behöver bara äta nåt.
- Hallå, Ted. - Kate. Jag har lite godsaker åt dig.
Utmärkt.
Då så.
Du nämnde nåt häromdan om ett paket som skulle hämtas.
Jag tror att det låg på lagret.
Just det. Tack. Jag hade helt glömt bort det. Är det besvärligt?
- Nej. - Följ med mig.
Harold, Ted kom förbi för att hämta paketet. Det är nog här borta.
- Vad fan gör du? Vi kan inte ses här. - Jag trodde att rummet var säkert.
- Hur ser det ut om vi träffas här? - Som att jag hämtar ett paket.
- Eller som att vi träffas. - Vi måste. Jag hittar det inte.
- Hittar inte vad då? - McCalls paket.
- Vad är det här? - Dörrhandtag. Vi behöver det.
- Har du kollat hans hus? Källaren? - Ja.
- Krypgrunden? Hans kontor? - Varför skulle det finnas där?
Det finns inte i huset. Kolla det.
Jag kan inte. Bill är alltid där. Det är fullt av kameror och mickar.
- De har en ny flicka, en söt brunett. - Theresa.
Ja, just det. Theresa.
- Jag har funderat, Bill. Jag slutar. - Du får inte sluta.
Jag har jobbat här i åtta år och stått ut med ditt larv.
Så fort jobbet blev ledigt gick det istället till en glänsande ny modell.
Det som är förvånande är att jag inte förutsåg det.
Vart ska du ta vägen? Har du koll på lediga jobb i en annan delstat?
- Låt mig hjälpa dig. - Det behövs inte, raring.
Henrietta? Jag bad inte om att få jobbet.
- Jag sa att du borde få det. - Du måste ha varit övertygande.
Jag vill inte ha jobbet! Jag hade inget val. Du vet hur det fungerar.
Jag vill hem till Seattle. Jag hade en ny kund som hade sett saker...
- Okej, Tracy... - Theresa.
Jag förstår dig. Jag har varit precis som du.
Vad du än tänker göra så kan det inte leda till nåt gott.
Titta vad de gjorde med Peter. De dödade honom, och inte för graffitin.
Han letade där han inte skulle. Peter trodde att tomt 33 var en väg ut.
- Vad menar du? Vad är tomt 33? - Vill du också dö? Var inte dum.
Jag kan förstå om du är arg på mig.
Jag kan tänka mig att allt har varit förvirrande.
Men jag kan lova dig...
...att det finns ett syfte med allt du tycker är märkligt.
Ja, allt är väl ett enda stort missförstånd?
Det är nog svårt att acceptera, men så är det.
Vad bra att vi fick det utrett.
Ända sen du kom hit har du försökt rädda dig själv...
...rädda din fru, rädda din underbara son...
Det är berömvärt.
Wayward Pines är större än er.
Det är större än dem. Det är större än nån enskild individ.
David behöver dig. Han vill att du tar ansvar för hela Wayward Pines.
- Pamela Pilcher till CRU. - Plikten kallar.
Pamela Pilcher? Är du hans fru?
Nej... Hans syster.
Han fick mammas utseende. Jag fick hennes mod.
David kommer tillbaka. Du kanske ändrar uppfattning under dagen.
Jag tror inte att han tycker om dig.
- Det är ingen fara. Stanna där. - Ja, sir.
- Vilka är de? - Avlägsna kusiner.
Hur avlägsna?
På 1990-talet började vi förstå vår ödesdigra inverkan på miljön.
Samtidigt gjorde en filial av mitt företag en oväntad upptäckt.
En liten, men betydelsefull mutation i vårt eget DNA.
Vi förändrade världen och som en följd därav-
- började vi själva förändras och anpassa oss.
Jag försökte varna världen. Jag trodde att de skulle lyssna.
Jag hade fel.
David, nu måste vi gå. Klockan är snart nio.
- Vad gör du? Kom, så går vi. - Såg du deras miner?
De kommer att driva med mig på måndag.
Varför bryr du dig om vad de tycker? Du vet vad du gör.
- Vi har gott om tid. - Va?
Vi har all tid i världen.
Där ligger faran. Tidsuppfattningen. Det finns alltid mer tid.
Problemet finns inte om det inte påverkar oss direkt.
Prioritera nuet, det vi står inför. I övrigt skjuter vi upp allt.
Vi får jobba vidare. Du märker när svaren kommer.
Nej. Jag kan inte göra det längre.
Inte ens om vi hade hela världens stöd för att upphäva förändringarna-
- är det förmodligen för sent. Och ensam?
Du vet bättre än så. Du är inte ensam, David.
Du har rätt. Min syster, den drogfria knarkaren...
Tillsammans ska vi rädda mänskligheten.
Vem vet? En vacker dag kanske vi gör det.
Nu måste vi äta nåt. Jag är utsvulten.
Min syster hade rätt. Det skulle ta tid.
Jag kunde inte skydda hela världen, men jag kunde skydda några utvalda.
Jag skrev en bok och tog vinster från företagen för att forska om kryonik.
Om det här var vår framtid var jag tvungen att försöka stoppa det.
Jag var tvungen att rädda några av oss.
- Vad tittar du på? - En lantmäterikarta.
- Du skulle ta fram nåt åt advokaten. - Han är på intensiven, så jag hinner.
- Det var inte det jag bad dig om. - Ett ögonb...
Vad sägs om nu på en gång?
Vet du nåt om tomt 33? Det är en stor tom tomt.
Ingen har exploaterat den, vilket är märkligt. Här ligger den.
På Boxwood och Third Street. Det är ett utmärkt bostadsområde.
Oexploaterat? Det var som tusan. Det var väldigt intressant.
Så här är det... När jag vill att du ska titta på kartor säger jag:
"Theresa, kan du titta på några kartor åt mig?"
I väntan på det kan vi väl glömma det här larvet med tomt 33?
- Okej. - Tack, raring.
- Hej, Bill. - Hej...
Theresa, jag... Kan vi prata lite?
Att testa kryonisk nedfrysning var både farligt och olagligt.
Jag kunde inte offentliggöra det.
Hur dolde du finansieringen? Bulvanbolag?
Ihop med olika fonder och stiftelser. Är man rik är inget omöjligt.
Vi la märke till det. Kate, Evans.
Andra också, men inte på grund av pengarna. Det var alla försvinnanden.
Dr Pilcher. Tillståndet är stabilt nu.
Blodtrycket är 110/80.
- Vem är hon? - Sara Barlow från Missouri. Lärare.
Hur många fler finns det?
- Harold och jag har letat hus... - Vad vill du, Kate?
Det är en liten stad. Vi kan inte undvika varandra resten av livet.
Jag tänker inte tillbringa resten av livet här.
- Vi får inte alltid som vi vill. - Nej, det är sant.
Hallå, tjejer. Jag visste inte att ni var vänner.
Jo, vi har känt varandra ett tag. Vi är vänner sen gammalt.
Absolut, jag fattar. Jag har ju sett dig prata med Ethan. Vad vill ni ha?
Hej, Bill. Paket till nya kollegan. Ska jag lämna det på skrivbordet?
Jag tänker inte ta emot det.
Jo, Teddy Boy... Vad är det mellan dig och Harolds tjej?
Ni pratar jämt med varandra.
Det är bara leveranser.
Säg till om hon behöver en annan budkille.
Jag är redo och tjänstvillig...
Det här paketet... Jag kom precis på-
- att det är till Theresa Cook, inte Theresa Burke.
Vad fan står du kvar där för?
- Jag ber om ursäkt. Lång dag. - Håll mig underrättad om Kate.
- Väntar du på ett paket? - Nej.
Nej. Jag funderade bara.
- Så du och Harold vill ha ett hus? - Nej.
Nej, jag vill inte ha nåt hus.
Det var inte därför jag sökte upp dig.
Jag sökte upp dig för att jag vill... förändra saker och ting.
Hallå, Harold. Ett paket till dig.
Det har tagit lång tid, men jag har insett att jag är här just nu-
- i den här stan på grund av olika val.
En del val gjordes av andra, men många av dem var mina egna.
I efterhand inser jag att jag kunde ha gjort så många bättre val.
Men så insåg jag att jag är här nu.
Allt jag kan göra nu är att göra nya val.
Jag har bestämt att jag inte vill låtsas som om allt är okej.
Jag vill förbättra saker. Det är därför jag pratar med dig nu.
Jag bara...
Jag hoppas att jag inte kommer för sent.
Nu mer än nånsin tidigare... måste vi alla vara vänner.
God dag.
God dag, sir.
- Alla sover. - Ja. Alla sover.
Den här... Amanda. Hon är bara ett barn.
Ja. Hon har hela livet framför sig. Ett viktigt liv.
- Hon har inte valt det här. - Alla här är frivilliga.
Jag pratar inte om din frivilliga, dina anhängare...
Den här flickan, alla de andra... Har nån av dem valt att vara här?
- Du valde dem. Du rövade bort dem. - Ja.
- Vad gav dig den rätten? - Det var en börda.
När dina grannars hus brinner, rusar du in för att rädda dem då?
Eller väntar du utanför för att inte göra intrång?
Den här flickans liv behövde inte räddas.
Nej. Inte hennes barn heller, eller hennes barnbarn.
Men nån i den familjen hade behövt räddas framöver.
Hennes föräldrar, då? Är de här?
Alla var tvungna att göra uppoffringar.
Jag lämnade kvar folk jag älskade högt.
Jag valde inte att göra det här. Jag gjorde det för att jag var tvungen.
Tack, mr Pilcher.
David? Minns du att jag berättade om Megan Fisher?
Hypnoterapeut.
- Jag pluggar till det, åtminstone. - Jag förstår.
Det är inte så otäckt som det låter. Folk tror att det är som hjärntvätt.
Det är ju befängt. Jag kan inte tvinga nån till nåt de inte vill.
Så du kan inte hjärntvätta resten av världen så att de ansluter sig?
Vad synd. Jag får förlita mig till frivilliga.
- Ni har inte tillräckligt med folk? - Det tar tid att övertyga folk...
Ni har visat dem. De är inte blinda. De ser vad som händer.
De bryr sig inte. Vänta inte på dem. De har gjort sitt val.
Ni måste göra allt som krävs, dr Pilcher. Hitta ett sätt. Snälla...
- Jag behöver nog en ark. - Det är möjligt.
- Stora planer inför kvällen? - Basket, soffan och chokladglass.
- Jag har ett bättre erbjudande. - Svårt att stå över chokladglassen...
Följ med på en åktur så får du veta mer.
- Jag har två timmar kvar på passet. - Det är mitt ställe. Hoppa in.
Berätta om dig själv, Arnold.
Vad är det här? Jag vet inte... Det finns inte mycket att säga.
Jag bor på East Side och har en hund som heter Frederick. Det är nog allt.
Det finns nog mycket mer att berätta.
Du kände aldrig din far. Du bodde med din mor i norra Philadelphia.
Högsta betyg i allt i grundskolan. Klassordföranden tre år i rad.
1987 avled din mor i äggstockscancer.
Det blev fosterhem i några år och betygen sjönk.
1992 hamnade du på tillsynshem för rån.
1994 fick du två års fängelse för heroininnehav.
Mitt liv var en enda röra.
Men jag gjorde allt jag kunde för att skärpa till mig.
Sa dina vänner att jag sökte till polisskolan två år i rad-
-så att jag skulle göra skillnad...
De antog mig inte och jag flyttade hit.
Ge mig bara två veckor. Det är allt jag behöver.
Ta det lugnt. Jag tänker inte avskeda dig.
Jag har påbörjat ett nytt projekt. Jag söker människor som du.
Folk som har haft otur i livet. Titta på det här.
Charles Keen, en av delstatens mest respekterade läkare.
För fem år sen skrev han ut för mycket Oxikodon till en patient.
Han förlorade läkarlegitimationen, sin fru, sin familj, allt.
De flesta människor, människor som Charles, försöker förstå projektet.
De behöver övertalas. Det är där du kommer in i bilden.
Du förstår... Jag tror att de med tiden-
- kommer att inse att jag erbjuder dem en fantastisk framtid.
En chans att börja om...
...men också få delta i nåt helt enastående.
Och jag vill ha med dig i centrum av allt det där, Arnold.
Här är den. Din andra chans. Vill du ansluta dig till oss?
Slappna av. Jag ska inte göra er illa.
Vi ses imorgon bitti. Lås när du går.
Jag vill bevara det bästa vi har och skapa en värld där de blomstrar.
Tror du att folk ska blomstra i en värld som styrs av fruktan?
De har inte valt att komma hit.
Finns det nån som har levt ett liv som enbart definieras av egna val?
Nej.
Socioekonomisk status, ras, kön...
...födelsedag, skönhet, längd...
Vi definieras av miljontals variabler som går bortom valfrihet.
Det är nåt annat. Det är ödet. Det är inte val som har gjorts av andra.
Andra har alltid gjort val åt oss.
Tänk på alla miljoner som togs ut i krig av sina ledare-
- för ideal som i efterhand verkar helt meningslösa.
En bit mark, religiösa trossatser, priset för en tank bensin.
Mina handlingar motiverades av nåt betydligt ädlare.
Vi lämnade den gamla världen år 2014-
-och sov i 2000 år.
Enligt mina algoritmer skulle det räcka för att återställa miljön-
- och för planeten att åter blomstra efter att människorna hade dött ut-
-och slutat förstöra den.
Vi skulle få en andra chans.
Alla dina frågor har jag ställt mig själv tusentals gånger.
I det ögonblicket blev allt tydligt.
Allt mitt arbete, uppoffringen...
Jag fick upprättelse. Jag hade rätt.
Det hade gått 2000 år och vi var de enda människorna som fanns kvar.
När människor enas av ett ideal kan de uppnå nästan vad som helst.
- Hur lång tid tog det att bygga upp? - Bara två år.
Det var svårare att försvara det.
Vi upprättade ett försvarsverk, inte för att stänga in folk-
- utan för att hålla aberrationerna ute.
Har de nånsin tagit sig in?
Vi upptäckte att de var farliga, men förutsägbara. Till skillnad från oss.
Det är därför du spionerar på dem.
Det här är ingen liten stad, Ethan. Det är en ny civilisation.
När Amerika föddes var det spioner överallt. Förrädare hängdes öppet.
Stalin spionerade på sina invånare och avrättade dem precis som du.
- Kom Ted förbi? - Franklin också.
- Så... då är den klar? - Nästan.
Varför dröjer det så?
Om oskyldiga dör... Vi har pratat om det, men nu är det på riktigt.
Hur många har de dödat genom åren? Och för vad?
Efter Peter fick jag nog. Jag orkar inte mer.
Jag vill veta vad som finns där ute. Vi förtjänar att få veta.
Jag är redo att möta det, vad det än är.
Om din fästmö är kvar där ute och ni har en framtid, så löser vi det.
Jag kan bara inte fly utan dig. Det gör jag inte.
Vi måste göra det här valet tillsammans.
Är du fortfarande med mig?
Ja, självklart. Jag är med dig.
Allt jag har gjort har varit för att hindra stan från att rasa samman-
-men läget har blivit för instabilt.
Det var därför jag väckte dig.
De behöver nån att se upp till, nån som är god och förbättrar saker.
Hemlighetsmakeriet och de offentliga avrättningarna måste upphöra.
Jag instämmer, men utan regering och armé kan man inte styra folk.
Du vill förbättra saker, säger du. Vill du det?
Då får du fasa ut övervakningen, stoppa avrättningarna.
Du måste berätta sanningen.
Det kan jag inte. Det kommer inte att fungera.
- Det vet du inte. - Jo...
Jo, det vet jag. För jag har försökt.
Du och din fru och son, Kate...
...och alla du har sett i stan ingår i grupp B.
- Finns det en grupp A? - Jag berättade allt för dem genast.
Följderna blev inte omedelbara.
Det spred sig som cancer och förtärde långsamt stan.
En del trodde inte på mig. De flydde, men kom inte så långt.
De som trodde på mig dukade under av förtvivlan.
Det var vanliga människor i en extraordinär situation.
Deras psyken kunde inte hantera chocken av den nya verkligheten.
De kom ut från Platons grotta i ljuset och det förblindade dem.
Folk är sköra. De behöver tid att anpassa sig.
De accepterar förändringar gradvis.
Jag hade varit för oåtkomlig, för avlägsen.
Blind. Jag hade svikit dem.
Jag kan inte förändra det nu, men jag kan sträva mot en bättre framtid.
Det här är medeltiden, men upplysningstiden kommer.
Jag vill att du ska hålla Wayward säkert tills den gör det.
Och när kommer den här upplysningstiden?
När den nya generationen växer upp ska de sprida fröet.
Unga sinnen är orädda.
De är mindre rotade i den gamla världen. De kan acceptera sanningen.
Min son Ben... Han känner till sanningen.
Välkommen till den första generationen.
Jag ber inte om förlåtelse.
Jag vet att mycket av det jag har sagt idag äcklar dig-
- men vi måste hitta ett sätt att skydda stan och första generationen.
- Vad har vi för val? - Det finns ett nytt hot.
Vi vet inte vilka de är, men en falang har tagit ut sina chip.
Vi vet inte ens hur många de är.
De har försökt fly förut. De tänker försöker riva stängslet.
- Om de lyckas... - De kommer inte att lyckas.
Jag är redo att göra vad som krävs för att se till att ingen blir dödad.
Inte av den här hänsynslösa gruppen och inte av de där på andra sidan.
- Det är därför du är här. - Och inte av dig.
Den är färdig.
Team Wild Animals Only Released On: www.HoundDawgs.org
Text: Joakim Sandström www.sdimedia.com